Nu vil en af USA's mest respekterede investorer fortælle sin hemmelighed.
Warren Buffett. Det er lyden af penge...
Investor Warren Buffett, Amerikas næstrigeste mand.
Han er cirka 62 milliarder dollars værd. Verdens rigeste mand.
Buffett er ikke, som man måske forventer.
Skønt han er i pengebranchen, ejer han ikke regnemaskine eller computer.
Han ser det lange perspektiv og har tjent mange milliarder på det.
Du kan måske vinde i kasinoet, men ikke over Warren Buffett.
Han indleverede sin første selvangivelse som 13-årig.
- Han er ingen almindelig milliardær. - Nej!
En gennemsnitsmand med 44 milliarder dollars.
Buffetts fremgangsmåde gør ham upopulær blandt milliardærer.
Buffett, Nebraska-drengen, der blev Omahas troldmand.
Hvordan blev han verdens rigeste mand?
For 70 år siden var jeg i highschool.
Næsten en tredjedel af landets alder.
I highschool tænkte jeg kun på to ting: piger og biler.
Piger klarede jeg ikke så godt, så lad os tale om biler.
Men lad os forestille os, at når vi afslutter -
- lader jeg jer vælge en bil efter eget valg. Lyder godt, ikke sandt?
Vælg en, og den får en sløjfe på og står ved jeres hus i morgen.
I spørger: "Hvad er hagen?"
Hagen er, at det bliver den eneste bil, I får i jeres liv.
Hvad vil I gøre, hvis I kun får den bil, og I elsker den?
I vil tage jer utroligt godt af den.
Jeg vil påpege, at I ikke kun får én bil i jeres liv.
I får også kun én krop og ét sind. Ikke andet.
Den krop og det sind føles godt nu, men det skal holde et helt liv.
Vi er på vej mod kontoret. En femminutters køretur.
Jeg har kørt den i 54 år.
Det gode er, at der er en McDonald's på vejen, så jeg tager noget med.
Godmorgen. Bestil, når De er parat.
En Sausage McMuffin med æg og ost.
- Noget andet? - Det var alt. Tak.
Jeg siger til min kone, når jeg barberer mig om morgenen...
...enten $2,61, $2, 95 eller $ 3,17.
Så lægger hun beløbet i en lille kop ved siden af mig.
Det afgør, hvilken morgenmad jeg får.
- Okay. 2,95. Værsgo. - Hvordan går det, sir?
- Godt! Du er på skjult kamera. - Jaså! Hej, alle sammen!
Når jeg ikke føler mig så rig, vælger jeg to pølsepostejer til 2,61.
Så sætter jeg dem sammen og hælder en cola op.
Hej! Hvordan går det?
3,17 er en bacon-, ægge- og ostekiks. Men markedet er nede i dag -
- så jeg tror, jeg springer 3,17 over og vælger 2,95.
Jeg kan godt lide tal. Det startede før, jeg kan huske.
Det føltes bare godt at arbejde med tal.
Jeg legede altid med tal på en eller anden måde.
Det var sjovt at konkurrere om, hvis kugle der først nåede afløbet.
Jeg havde megen energi som barn og var nysgerrig.
Jeg var yngst i klassen, fordi jeg sprang over. Altid konkurrenceminded.
Jeg læste mere end de fleste børn. Jeg læste meget.
Min tante Edie gav mig Verdensalmanakken. Himlen for mig.
Jeg kan stadig fortælle, at Omahas befolkning var 214.006 i 1930.
Visse tal hænger bare fast.
Meget tidligt, som syvårig, lånte jeg en bog på Bensons bibliotek:
"Tusind måder at tjene $1000 på."
En af måderne var at have en vægt, der bruger pennyer.
Jeg udregnede, hvad det ville koste at købe den første vægt -
- og hvor lang tid det ville tage at få råd til én til.
Jeg sad og udregnede renters rente -
- for at finde ud af, hvornår jeg havde en til alle i verden.
Alle skulle veje sig ti gange daglig. Jeg var vægtens John D. Rockefeller.
Mine lommepenge som barn var fem cent om ugen.
Jeg kunne lide tanken om at have mere end fem cent om ugen -
- så jeg gik meget tidligt ind i forretningslivet.
Jeg var dørsælger for Coca Cola, tyggegummi, aviser og blade...
Jeg nød det fra starten, men kan lide at være min egen chef.
Dét kunne jeg lide ved at være avisomdeler.
Jeg kunne selv planlægge ruter, og ingen forstyrrede mig om morgenen.
Jeg omdelte 500 aviser hver dag og tjente en penny pr. styk.
Men hvad angår renters rente, blev den penny til noget andet.
Einstein har sagt, at renters rente er verdens ottende vidunder.
Det går tilbage til historien i grundskolen:
En mand gjorde kongen en tjeneste, og kongen ville gøre gengæld.
Manden bad om at få et skatbræt med én hvedekerne på første firkant -
- to på næste, og dobbelt så mange igen på næste... Kongen samtykkede.
Da han indså, hvad 2 i 64. potens beløb sig til -
- havde han givet hele kongeriget væk. Så det er et enkelt begreb -
- men over ting udretter det usædvanlige ting.
Berkshire er et utroligt firma. Det fjerdestørste i Fortune 500.
Han er den eneste nogensinde, der fra intet -
- har opbygget et firma i topti af Fortune 500.
Berkshire Hathaway. Tak...
Berkshire er et holdingselskab, der ejer et stort antal firmaer -
- som opererer uafhængigt af hinanden og af moderselskabet.
Vi har 70-80 virksomheder, som vi beder om at opføre sig -
- på en måde, som ikke skader Berkshire Hathaways ry. Det er alt.
Andre tager sig af kontorudsmykningen.
Da jeg flyttede ind i 1962... Se her...
Jeg tog til South Omahas bibliotek, og vistnok for en dollar -
- fik jeg syv eksemplarer af gamle New York Times -
- fra store øjeblikke: Panikken i 1907, selvfølgelig 1929...
På væggen ville jeg have dage med stor panik på Wall Street -
- for at minde om, at alt kan ske i denne verden.
Instruktiv kunst, kan man kalde det.
Jeg blev født i 1930 her i Omaha i Nebraska under børskrakket.
Min far mistede sit arbejde i 1931. Et år efter, jeg blev født.
Han solgte værdipapirer. Med sin opsparing startede han eget firma.
Han arbejdede gennem hele depressionen.
Han havde et investeringsfirma. Det krævede gode nerver!
Af og til tog vi derned om søndagen og legede med regnemaskinen.
Min bror og jeg legede sammen. På et tidspunkt sagde han til mig:
"Jeg vil være millionær, når jeg er 30," eller noget lignende.
Det havde vi ikke oplevet i min familie. Men han var usædvanlig.
Jeg var den ældste, så min bror og derpå min søster.
Min far tog jævnligt til New York for at tjekke aktier og virksomheder.
Bagefter havde han altid en dragt med til os. Warren elskede det.
Han var velopdragen og stille. Svært dengang at se, at han var et geni -
- men hvem så også efter det?
De første bøger, jeg læste om investeringer, var på fars kontor.
Snart havde jeg læst alle bøgerne dér. Nogle flere gange.
Far gav mig øgenavne. Fx Kuglelyn, fordi jeg startede små firmaer.
Han var ligeglad med penge. Han troede på et indre regnskabskort -
- og var ligeglad med, hvad andre tænkte om én.
Ved man, hvorfor man gør det, man gør, er det godt nok.
Jeg beundrede alt ved ham og lærte af ham, uden han vidste det.
Det, at alle liv er lige meget værd, har hans tre børn altid følt.
Min far stillede op til Kongressen, da jeg var 12. Stærkt republikansk.
Jeg og mine søstre førte valgkamp for ham. Hele familien...
Min mor var meget kvik og selskabelig. God til kampagner.
Hun var meget ambitiøs, og jeg tror, at min bror Warren -
- var så konkurrenceminded efter min mor.
Hun var glimrende til matematik. Man havde stadig disse maskiner...
...og hun var hurtigere end maskinen. Ganske fantastisk.
Hun var pligttro over for børnene, men ikke så kærlighedsfuld.
Man følte kærligheden, men ikke som hos min far.
I en nation opnås kun permanent velstand med et balanceret budget.
Medmindre det mål nås, vil alle efterkrigsplaner -
- kollapse ligesom Hitlers erobring.
De hørte Howard L.H. Buffett fra Nebraskas Repræsentanternes Hus.
Da jeg var 12-13, flyttede familien til Washington. Jeg var vred.
Jeg morede mig i Omaha. Jeg mistede alle venner og var nu i en by -
- hvor alle var fremmede. Så jeg var meget ulykkelig.
I skolen mistede jeg interessen. Jeg nød at plage mine lærere.
Dengang var AT&T den aktie, alle lærere ejede til deres pension.
Jeg mente, mine lærere ville blive sure, hvis jeg gik kort i aktien -
- for når man går kort i en aktie, satser man på, den falder.
Så jeg gik kort i ti AT&T-aktier og viste bekræftelsen til lærerne.
De syntes, jeg var en belastning, men mente, jeg vidste meget om aktier.
Derhjemme havde mor jævnligt stærk hovedpine.
Så ville man ikke omgås hende. Hun kunne fare op. Kun derhjemme.
Vi var bange for hende. Om morgenen lyttede jeg efter hendes stemme.
Ud fra stemmen kunne jeg høre, om dagen blev god.
Når hun blev vanskelig, mærkede de tre børn det.
Da jeg nåede et lavpunkt, ville jeg løbe hjemmefra.
Så jeg fik to andre fyre til at stikke af sammen med mig.
Vi gik ud og kørte på tommelfingeren.
Så blev vi samlet op af politiet, og det skræmte os fra vid og sans.
Meget interessant: Far skældte mig aldrig rigtig ud for det.
Men han sagde: "Du kan gøre bedre end det her."
At han bare sagde dét fik mig til at føle, jeg svigtede ham.
Så han underviste mig altid. Med eksemplets magt.
Han havde ubegrænset tiltro til mig. Det hjælper meget.
Den bedste gave, jeg har fået, var den far, jeg fik, da jeg blev født.
Jeg ville ikke på college. Jeg gik ud af highschool og købte aktier.
Jeg havde det godt og kunne ikke se nogen fordel i college -
- men min far fik mig til det.
Hans bofælle blev drevet til vanvid af, at han altid studerede.
Warren kom ind et kvarter før eksamen og brillerede.
Jeg afsluttede på tre år. Jeg havde point nok og havde travlt. Ville ud.
Efter Nebraskas universitet søgte jeg ind på Harvard Business School.
Jeg skulle til samtale et sted nær Chicago.
Han talte med mig i ti minutter og sagde:
"Glem det. Du skal ikke til Harvard." Jeg tænkte, hvad far mon ville sige.
Frygteligt... Det viste sig at være det bedste, der er sket for mig.
Senere den sommer så jeg i et katalog navne på undervisere.
Den ene var Graham, den anden Dodd. Jeg havde læst en bog af dem.
Så midt i august skrev jeg et brev: "Kære professor Dodd."
"Jeg troede, I var døde. Men nu ser jeg, I underviser på Columbia."
"Jeg vil virkelig gerne komme." Og han optog mig. Man ved aldrig...
Mine herrer, professor Graham.
Ben var en utrolig lærer. Et naturtalent, der rev os med.
Er Wall Street-ansatte mere præcise i korte eller lange prognoser?
Vores studier viser, at slår man plat eller krone eller følger ekspertråd -
- får man omtrent samme resultat.
Som at lære baseball fra en suveræn slåer. Det formede min karriere.
Der er to investeringsregler ifølge Warren. Det lærte han af Ben Graham.
TO INVESTERINGSREGLER
Regel 1: Tab aldrig penge. Regel 2: Glem aldrig regel 1.
Ben Graham opfandt begrebet value investing.
Han troede på omhyggelig gennemgang af et firmas regnskaber -
- og at hvis man købte værdi, ville den med tiden give afkast.
For få år siden gik jeg på Amazon, og de havde denne manual.
Andre køber nok gamle Playboys eller sådan noget -
- men jeg købte Moodys manualer... Efter skolen solgte jeg aktier.
Jeg var 20 dengang. Lignede en 16-årig og opførte mig som en på 12.
Så jeg var ikke den mest imponerende sælger.
Men jeg gennemgik side for side efter undervurderede aktier.
- Som et gammelt familiealbum? - Bedre!
Efter handelsskolen var jeg ganske dygtig, hvad forretninger angår -
- men jeg havde ikke fundet mig helt til rette i verden.
- Hvordan havde du det med piger? - Skidt. Jeg var ikke aktiv en tid.
Jeg var til min klasses 60-års jubilæum. Der var en pige.
Jeg tog hende med i biografen. Jeg spurgte, om hun huskede filmen.
"Nej, det husker jeg ikke. Men jeg husker én ting."
"Hvad var det?" "Du hentede mig i en ligvogn."
Det stemte. Jeg ejede halvdelen af en ligvogn i highschool.
Det var ikke det mest "seje", som man siger i dag, man kunne på en date.
Der var to vendepunkter i mit liv. Da jeg blev født, og da jeg mødte Susie.
Hun var pigen. Men hun var længe om at finde ud af, at jeg var drengen.
Jeg skulle være hans lillesøsters bofælle på Northwestern.
Jeg kom hjem til dem. Han sad og kom med en sarkastisk replik.
Jeg gav igen og tænkte: "Hvem er den skid?"
Sådan mødtes vi.
Hør her, Warren er klogere, end du kan fatte.
Hans hjerne kører uafbrudt. Min far sagde til mig:
"Du kommer ikke til at diskutere med ham som med normale mennesker -
- men han har et hjerte af guld."
Han var helt forelsket i hende, og hun i ham.
Hun sad altid på hans skød, han strøg hendes hår. Det blødgjorde ham.
Susie var virkelig sød og hensynsfuld. Hun skabte balance.
Jeg var bare meget, meget heldig.
Jeg var en skæv person, men hun stod der bare med en lille vandkande -
- og plejede mig og ændrede mig.
Man siger, at vanens lænker føles først, når de er for tunge at bryde.
Jeg frygtede at tale offentligt. Jeg kunne ikke. Jeg kastede op.
Helbredte jeg det ikke dengang, ville det aldrig ske.
Da så jeg en avisannonce for Dale Carnegie-kurset -
- der skulle dygtiggøre én til at tale offentligt. Jeg tog derhen.
Vær ærlig. Et godt smil har samme virkning som en logrende hale.
Vi gjorde skøre ting for at komme ud af os selv. Vi stod på borde...
Havde jeg ikke gjort det, var mit liv blevet helt anderledes.
Så på mit kontor ser man ikke min eksamen fra Nebraskas universitet.
Man ser ikke min magistergrad fra Columbia University.
Men man ser det lille certifikat, jeg fik fra Dale Carnegie-kurset.
Hver uge gav underviseren en blyant -
- til den, der havde fået mest ud af sidste uges undervisning.
Så i fjerde eller fem uge friede jeg til hendes mor, og hun sagde ja.
Så i den uge vandt jeg blyanten og blev forlovet. En utrolig uge.
Brylluppet var interessant. Jeg kunne ikke se uden briller. Af nervøsitet -
- tog jeg dem af, så jeg ikke kunne se alle de mennesker.
Hun var 19, da vi blev gift. Jeg var 21.
Men hun var meget mere moden end mig. Det kan ikke sammenlignes.
Hun var et bedre menneske end mig. Men bliver man gift, siger man ikke:
Jeg giver 14% humor, 17% intellekt og 22% udseende. Sådan virker det ikke.
Jeg vidste, det var den rigtige beslutning. Det var det.
De kan bo overalt. Hvorfor vælge Omaha i Nebraska?
Jeg elsker stedet. Jeg blev født 1,5 km herfra -
- og jeg har aldrig oplevet noget dårligt i Omaha.
Omaha og Nebraska er mit hjem.
Alt heromkring er hjemligt.
Det er rytmen, relationer...
Der er megen kontinuitet, meget fællesskab, meget venskab.
Det er et stabilt og venligt sted at vokse op og gøre forretninger.
Da jeg kom tilbage til Omaha i 1956, anede jeg ikke, hvad jeg skulle lave.
Få måneder efter spurgte nogen i familien, hvad de burde investere i.
Jeg ville ikke være aktiehandler, men gerne indgå i interessentskab.
Så efter et par måneder oprettede jeg det første interessentskab.
Jeg skrev selv alle checks og indleverede 11 selvangivelser.
Jeg var et enmands-band dér i seks år.
Warren sad ovenpå i sit lille kontor -
- og jeg nævnte navnet på et selskab. Oftest vidste han mest om det.
Han kendte til aktieantal, kapitalisering, indtjening. Utroligt!
Når Warren sagde noget, betød det meget. Vi lyttede alle til ham -
- når han indtog et klart standpunkt.
Da jeg mødte Warren i 1959 -
- indså jeg straks, at han var en meget intelligent person.
De sidste fire, fem år er aktiemarkedet boomet -
- og prognosen tyder på bedre forretningsvilkår.
Så aktiemarkedet korrigerer måske bare en tidligere upræcis prognose.
Han tjente stort på at købe sjældent handlede værdipapirer -
- der var utroligt billige statistisk set.
CIGARSTUMPER
Warren handlede dengang med små selskaber. Han købte tit et -
- der kunne ses som en kasseret cigarstump, men med ét hiv til i den.
Han ville købe i rette øjeblik for at få fordel af det ene hiv.
Første partnerskab var med $105.100. Jeg gav 100, de andre de 105.000.
I starten af 1962 flyttede jeg til Kiewit Plaza.
Da havde vi investeret millioner af dollars, en stor del var profit.
Jeg lejede på det tidspunkt et hus. Havde aldrig ejet et.
I 1958 købte jeg så det hus, jeg stadig bor i.
Vi havde tre børn, Susie og jeg.
Vi fik dem som unge, hvilket jeg synes er udmærket.
Susie blev født her. Hun fik det navn, fordi hun lignede sin mor.
Hun var virkelig nem.
Howard var et energibundt.
Det var i en periode meget svært for store Susie.
Peter var ligesom Susie meget nem.
Jeg kalder min barndom normal. Men hvem ved, hvad "normal" er?
Folk tænker: "Warren Buffett er denne berømte, rige fyr."
Han var ikke berømt eller rig, da han voksede op.
Det, jeg mest så dag ud og dag ind, var konsekvens.
Hver dag hørte vi garagedøren, og som et urværk kom far ind i huset.
"Jeg er hjemme!" Så spiste vi middag sammen. Det overrasker nok mange.
Far vuggede mig i søvn om aftenen og sang "Over the Rainbow".
Så jeg er vanvittigt sentimental over den sang.
Jeg har altid haft et meget tæt forhold til ham.
Jeg har tre meget forskellige børn. Med ét hjerte, de fik af deres mor.
Hun gjorde det største arbejde med opdragelsen. Det er nok godt.
De har flere af hendes end af mine egenskaber. Anbefalelsesværdigt!
Min mor fyldte mest i min barndom.
Selv om jeg tit blev disciplineret, var hun alligevel min bedste ven.
Hun ville hjælpe alle. Uanset om hun kendte dem eller ej.
Selv om hun var uenig med dem, ville hun hjælpe dem.
Hun havde stor indfølingsevne og var interesseret i enhver som person.
Hun var altid ligeglad med penge og forretningsliv.
Han gik omkring og sagde: "Jeg bliver verdens rigeste mand."
Det er, som hvis en spiller musik og vil være Mozart.
Hvordan kan nogen vide det?
Så det var okay. Jeg er ret ligeglad med det.
Susie fik Warren til at ændre politiske standpunkter.
Han voksede op som republikaner med en republikansk far i Kongressen.
Men Susie så tingene anderledes. Hun var katalysatoren.
Frihed, frihed, frihed...
Da børnene voksede op, var jeg meget engageret i borgerrettigheder.
Jeg var opslugt af det. Det gjorde nok Warren til demokrat.
Han fulgtes med mig for at høre taler.
Jeg husker Martin Luther Kings tale. En af de mest inspirerende.
Jeg vil sige til jer...
Jeg blev revet med. Min kone havde den samme oplevelse.
Interessant. Han talte om, at sandheden altid var på skafottet -
- mens løgnen altid var på tronen. Men skafottet vil beherske fremtiden.
Han var død et halvt år efter, men det skafot behersker fremtiden.
Min kone var mere aktiv end jeg, men jeg var 100% med hende mentalt.
Jeg arbejdede bare lidt mere med mine egne investeringer.
Men det gjorde ingen forskel, hvad vi brugte pengene til.
Jeg ville samle til bunke i årenes løb, og hun ville bruge dem -
- ved at lede en meget stor stiftelse.
Jeg var god til at samle penge. Så samfundet fik gavn af at vente.
Jeg var genetisk velsignet til at fungere i et markedssystem -
- med masser af spillebrikker på bordet. Det spil er jeg bare god til.
KOMPETENCECIRKEL
Ted Williams skrev bogen "Videnskaben om at slå". Med et foto af ham selv -
- og slå-zonen inddelt i 77 kvadrater.
Han sagde, at ventede han på et kast det bedste sted, ville han slå .400.
Skulle han svinge mod det nedre hjørne, ville han nok slå .235.
Investering er som at slå uden en dommer. Den bedst mulige branche.
Jeg kan se på 1000 selskaber og behøver ikke at have ret i 50 af dem.
Så jeg kan vælge den bold, jeg vil ramme.
Tricket i investering er bare at sidde og se kast gå forbi -
- og vente på det rette. Når folk råber "slå", så ignorer dem.
Folk har tendens til at handle for ofte, fordi værdipapirer er likvide.
Med tiden udvikler man mange filtre. Jeg kender min kompetencecirkel...
Jeg bliver inden for den cirkel og tager mig ikke af ting udenfor.
At definere, hvor man har en fordel, er enormt vigtigt.
BERKSHIRE-HANDLEN
Jeg købte aktier i Berkshire i 1962. Et tekstilfirma, dømt til at gå ned.
Det var statistisk billige papirer i en rædsom branche.
Berkshire Hathaway lukkede fabrikker og frigav således kapital.
Så købte det aktier tilbage. Jeg købte nogle i forventning om tilbud -
- og vi kunne sælge med beskedent overskud. På et tidspunkt -
- spurgte ledelsen, til hvilken pris vi ville sælge. Jeg sagde $11,50.
Få måneder senere kom tilbuddet, på 11 dollars og 3/8.
1/8 point lavere. Jeg blev vred og begyndte at købe flere papirer.
Jeg følte mig forrådt af ledelsen, og i maj 1965 -
- købte jeg nok til, at vi styrede firmaet og ændrede ledelsen.
Det var dumt at opføre sig sådan. Som Warren også sagde bagefter.
Warren har succes, bl.a. fordi han er brutal i vurderingen af egen fortid.
Han vil indse fejltænkning og undgå den fremover.
Men det var et tilfælde, han valgte Berkshire Hathaway.
Ville direktøren ikke snyde ham for 1/8, var der ikke sket noget.
Er man følelsesladet, er man en dårlig investor.
Man kan føle meget ved papirerne, men de føler intet for dig.
I tilbageblik er det interessant, at tilbuddet kom 5 dage efter fars død.
Om det påvirkede mig, ved jeg ikke.
Husker De Deres sidste samtale med Deres far?
Ja. Men jeg vil ikke tale om den.
Det gjorde ham alvorlig og sårede ham, men...
Warren fortsætter ufortrødent.
Både Warren og jeg kunne se, hvad vores fædre gjorde rigtigt og galt.
Warrens far var en gammeldags højrefløjsideolog.
Så intenst, at Warren besluttede, at det var en fejl.
Det gør én skør at være så ideologisk. Så han elskede sin far -
- men ville ikke blive så troende på noget som helst.
Mine politiske holdninger blev tydeligere efter min fars død.
Borgerrettigheder ændrede mig. I 1776 skrev Jefferson, at alle er lige -
- men med ét besluttede de, at en sort kun er 3/5 af en person.
Det slog mig som ret vanvittigt.
Jeg talte med ham om racespørgsmål, og han sagde til mig:
"Bare vent, indtil kvinder opdager, at de er verdens slaver."
Hvor mange mænd, og tilmed kvinder, erkendte dét dengang?
Det første eksempel er min mor. Hun kom fra en generation -
- hvor konens hovedfunktion var at hjælpe manden i arbejdet.
Mine søstre er lige så kvikke som mig, og har bedre personligheder.
Men de har på millioner af måder hørt, at deres fremtid var begrænset.
Jeg fik at vide, at der ingen grænser er. Ikke pga. manglende kærlighed.
Det var bare kulturen.
Men det er også opmuntrende.
Tænk, hvad vi har opnået med halvdelen af landets talent.
Tænk på potentialet for fremtiden. Jeg tror, det vil gå opad for USA.
Bl.a. fordi vi før har sat halvdelen af vores talenter på sidelinjen.
Warren er den mest rationelle, jeg har mødt. Charlie Munger er nr. 2.
Charlie var en mand, Warren blev meget afhængig af.
Jeg tror, hans første erfaringer med "cigarstumper" -
- overbeviste ham om, at han ikke var det rette sted.
Han havde tjent meget efter oplæring af Graham i køb af billige aktier.
Var de billige nok, ville han kunne tjene uanset firmaets kvalitet.
Munger har fået mig til at se efter -
- vidunderlige firmaer til rimelige priser, ikke omvendt.
Det var enormt vigtigt. Derved kunne vi udvide i en grad -
- som ellers ikke havde været mulig.
Hvad er det ved firmaer, som får Dem til at investere?
Jeg ser efter noget, der giver dem en voldgrav.
VOLDGRAVE
Vi har et firma, See's Candies, med chokolade i æsker.
Giver du din kæreste sådan en æske på første date, og hun kysser dig -
- så ejer vi dig. Vi kan hæve priserne i morgen, og du køber igen.
Man svigter ikke en succes. Så det afgørende er reaktionen.
Man vil ikke komme på valentinsdag og sige til kone eller kæreste -
- som bør være den samme... "Skat, jeg tog den billigste."
Pris er til en vis grad ligegyldig. Har man et økonomisk slot -
- vil folk indtage det. Man bør have en voldgrav og en kompetent ridder.
Man køber ikke et aktiv, men et navn, et mærke, en ægte koncession.
Charlie var mere ansvarlig for dét end nogen anden.
Vi var åndelige partnere, lige fra vi mødtes.
Hvordan var det for 50 år siden, da du første gang mødte Warren?
Jeg mente, han var et vidunder, og jeg fik megen kritik.
Min kone sagde: "Hvorfor har du så stor respekt -
- for den karseklippede unge mand, der ikke spiser grønt?"
Han er ukristeligt klog. Han har et meget bredere intellekt, end jeg har.
Han er glimrende til at sammenfatte vigtige idéer i nogle få ord.
Er du uinteresseret i den aktuelle økonomiske scene lige nu -
- er du åndeligt død.
Charlie har ingen takt.
Lad os tale lidt om bankfolk. Charlie har sammenlignet dem med narkomaner.
Typisk Charlie. Det ville jeg ikke have valgt.
Jeg har skrevet, at han ikke har fået sin andel af ydmyghed.
Det ideelle hovedkvarter er én mand -
- helst over 80, der sidder alene på et kontor.
Alt andet er overflødig pynt.
Han er altid ærlig, så jeg lytter til ham.
Vi har aldrig skændtes. Vi tager det stille og roligt.
Antag, at Warren ikke vil noget, som jeg gerne vil -
- og at det sker fire gange på 40 år. Hvilken forskel gør det for mig?
Samlet set går det fint.
Vi ved, at vi ville have klaret os bedre med etik.
Warren er uinteresseret i at tjene penge ved at snyde folk.
Warrens mening om Wall Streets investeringsbankere -
- ville ikke gøre ham elsket hos deres mødre.
Han mener, at de for det meste ikke arbejder for deres klienter.
De plejer deres egne forretningsinteresser.
Sidst i 60'erne var der masser af regnskabs-narrestreger -
- og sammenlægninger på grundlag af falske regnskaber og vildledning.
Der var masser af charlataner i Wall Street. De fik stort bifald.
Jeg indså ideen, men ville ikke deltage.
Så jeg lukkede interessantselskabet.
Sidst i 1969 antog jeg titlen formand for Berkshire Hathaway.
Det moderne Berkshire er en afspejling af Warren.
Jeg har opbygget et firma, der passer mig. Skørt at bruge livet -
- på at male, hvis man maler noget, man ikke vil se på.
Jeg har malet mit eget billede på et ubegrænset lærred.
Det er en anden slags sted.
Jeg arbejder med fortræffelige folk, der gør mit liv nemt.
Vi har 25 folk på kontoret.
Præcis de samme 25 har været der længe.
Vi har ingen komitéer, afdeling for PR eller investor-relationer.
Vi har intet overordnet råd eller nogen HR-afdeling.
Vi går ikke efter det, som andre gør bare for at følge formerne.
Det er præcis dét liv, jeg ønsker. Det er nærmest en leg for mig.
Jeg kan lide stilhed. Lukker døren til kontoret for at undgå snak.
Jeg bruger nok stadig fem, seks timer dagligt på at læse.
Det er utroligt, hvad han husker. Som en lille computer...
Jeg tror altid, harddisken bliver fyldt, men det sker ikke.
Han er en af de klogeste, vi kender.
Jeg var til familiemiddage hos Gates -
- hvor Bills mor, Mary, forsøgte at få Bill til Hood Canal -
- for at møde Buffett. Han afviste på grund af travlhed med Microsoft.
Endelig sagde han: "Okay, mor. Jeg kommer til frokost."
Så jeg fløj modstræbende derud, for køb og salg af aktier -
- var ikke min store interesse. Det tilføjede ingen værdi.
Det viste sig at være helt forkert. Vi blev straks nære venner.
Kunne ikke få nok af hinanden.
Kort efter at jeg mødte Bill Gates, bad hans far os om at skrive -
- ét ord, som bedst beskriver, hvad der har hjulpet os mest.
Bill og jeg skrev uafhængigt af hinanden ordet "koncentration".
KONCENTRATION
Koncentration har altid været vigtig for mig.
Bliver jeg interesseret, bliver jeg det virkelig.
Går jeg op i noget nyt, vil jeg læse om det, tale om det og møde folk.
Vi elsker begge at arbejde hårdt. Vi kan ikke lide overfladiske ting.
Han ved ikke meget om madlavning eller kunst. Mange ting...
Jeg kan ikke sige, hvilken farve væggene har derhjemme.
Mit sind relaterer ikke godt til det fysiske univers.
Warren tjekker DOW.
Men forretningsuniverset forstår jeg ganske godt.
Warrens evne til at vurdere folk og virksomheder er ret magisk.
- Han er den bedste til det. - Vi må søge at være blot 20% af det.
Jeg kan lide at sidde og tænke. Af og til er det uproduktivt.
Men jeg nyder at tænke over forretnings- og investeringssager.
De er nemme. De menneskelige problemer er de vanskelige.
Af og til har de menneskelige problemer ingen svar.
Det er der altid med penge.
Han var en slags geni.
Genier er som regel ensomme og isolerede.
Han var ikke rigtig veltilpasset.
Han var en humoristisk fyr, der måske havde en voldgrav om sig -
- fordi han var bange og ikke vidste, hvem han ville lukke ind.
Endnu i dag ved jeg det ikke...
Ingen kender ham så godt som jeg. Det ville alle koner nok sige, men...
Han er en enspænder og svær at få følelsesmæssig forbindelse med.
Sådan fungerer han ikke grundlæggende.
Han var der fysisk, men ovenpå og læste hele tiden.
Jeg sagde altid til mor, vi måtte tale i lydbidder.
Jeg lærte tidligt, at hvis man begynder på en lang forklaring -
- skal man advare ham først, for ellers følger han ikke med.
Han tænker videre på sine store tanker, han var i gang med -
- og virkelig gerne vil tilbage til.
Han er ikke som os andre. Vi var ikke en selvfølge for ham -
- men man er nok lidt blind for, hvad andre gør bag kulisserne -
- og min far fik lov til mere.
Warren kan ikke finde lyskontakten, og det er nok min skyld.
Engang da børnene var små, var jeg meget dårlig med influenza.
Jeg lå i sengen og sagde til Warren: "Vil du hente en gryde fra køkkenet?"
"Jeg kan måske ikke komme på toilettet. Jeg er så dårlig."
Så han traver ned i køkkenet, og jeg hører rabalder og brag.
Han kommer op med et dørslag, og jeg sagde:
"Se, skat, der er huller i." "Åh, okay." Så løb han ned -
- og der er igen rabalder og brag. Han kommer op -
- og har sat dørslaget på en bageplade.
At man er fysisk tæt på Warren betyder ikke, han er nærværende.
Han lever meget i hovedet.
Derfor lærte jeg at få mit eget liv. Vi var to parallelle linjer.
Men meget forbundne, når han var åben for det.
Jeg havde en vits om, at vi kunne optage et bånd -
- med mor, der råber: "Warren, jeg er tilbage senere."
Så en dør, der smækker, og man tror, hun var her.
Han vidste som regel ikke, hvad hun lavede.
Når Howie og jeg begge var væk, så hun skriften på væggen -
- og tænkte over, hvordan hun kunne få mere albuerum.
De værste fejl er ikke at forstå andre mennesker, så godt man kunne.
Hun forlod Omaha i 1977. Det er der ikke meget at sige til.
Det var knusende for ham. Jeg kom hjem.
Jeg kan ikke sige, at jeg var direkte vred på hende.
Men jeg tænkte: Hvordan kan du forlade ham? Han kan ikke leve alene.
Min mor havde bedt venner om at se til ham -
- og Astrid var en af dem.
Jeg spurgte Astrid, om hun ville lave suppe til ham.
"Gå over og se til ham, for han kan ikke klare sig."
Det tog tid for ham at finde ud af det, men det gjorde han.
Jeg sagde: "Jeg forlader dig ikke. Jeg er der, når du ønsker det."
Min mor flyttede til San Francisco. Hun forlod Omaha -
- fordi hun følte sig fanget i et miljø, hvor alle kendte hende.
Hun kunne ikke have sin egen identitet.
Han vidste, hun havde noget at udrette, og at hun indså -
- at pengene gav os valg, som mange ikke havde.
Warren blev kritiseret for at være meget rig og stadig rigere -
- uden at give så meget væk. Der var stærk kritik fra visse folk -
- hvilket Warren aldrig sagde noget til.
Det vigtigste ved at tjene penge er tid. Ikke kløgt, men tålmodighed.
Susie ville ikke vente så længe som jeg. Værdsatte ikke renters rente...
Det er en uenighed, vi har. Nu leder jeg en stiftelse.
Jeg synes, vi burde give flere penge væk -
- men jeg forstår, hvorfor vi ikke gør det... fordi det er forretning.
Kernen er, at det ikke var for pengene selv. Det ses af hans liv.
Han køber ikke store malerier eller bygger store huse og den slags.
Det hele er noget mentalt for ham. Pengene er regnskabskortet.
Han sagde til mig: "Alle kan læse det, jeg læser. Alle står lige."
Det elsker han, fordi han er konkurrenceminded.
Han sidder alene og læser alt det, alle andre også kan læse -
- men han elsker idéen om, at han vinder.
Han gør således... Har du set en jonglør med 25 mælkeflasker?
Han startede med én flaske, så to, og så tre...
...og fortsatte, indtil han havde 25. Sådan gjorde vi det også.
Vi startede med kontanter og endte med mange firmaer -
- blandt andet forsikringsselskaber.
Forsikring er i sig selv en indbringende virksomhed -
- men har også den fordel, at den skaber noget, der kaldes float.
Float er de penge, der hænger omkring Berkshire -
- mens en fordring venter på betaling.
Warren var usædvanlig god til at bruge afkast af penge fra float -
- til køb af firmaer til at nære Berkshires vækst.
I 1983 tjente mrs. B kassen ved at sælge ledelsen for $55 millioner -
- til et firma ejet af investor Warren Buffett.
Warren var en ekspert i aviser.
Han blev interesseret i Washington Post som et undervurderet firma.
Han skrev til mig: "Kære mrs. Graham. Jeg har købt 5% af Deres firma."
"Jeg vil Dem intet ondt. Det er et storartet firma."
"Det er ejet og styret af Graham. I orden for mig."
Jeg tænkte: "Wow! Den fyr er fremragende."
Han kom til bestyrelsesmøder med 20 årsrapporter og gennemgik dem.
Det var som at komme på handelsskole med Warren Buffett.
Kay Graham præsenterede Warren for Washingtons verden.
En helt anden gruppe, end han havde haft at gøre med før.
At arbejde med Kay gav ham en helt anden selvtillid -
- og han var stjernen.
Alle ville høre, hvad Warren Buffett siger.
Oraklet fra Omaha opbygger sit image og morer sig.
Berkshires aktier er øget med 2000%. En af de største kapitaliseringer.
Den kan blive langt større. Buffett viser ingen tegn på at sagtne farten.
Hvordan gør han det? Ved at investere i det, han forstår.
Gode, gamle mærker såsom Coca Cola, Fruit of the Loom og Dairy Queen.
- Hvad inspirerede dig? - Dette!
- Køb, hvad du kan lide. Er det dét? - Ja, helt klart.
I dag sælger Coca Cola næsten to milliarder drikke a 1/4 liter -
- af et eller andet Coca Cola-produkt.
Bare én ekstra penny om dagen pr. servering giver $20 mio. dagligt.
Det er 7,3 milliarder dollars om året fra én penny ekstra.
Ejer man Coca Cola, ejer man en lille del af milliarder af menneskers sind.
Den er virkelig god.
Hvem ejer flest 100-dollarsedler? Her i landet er det Warren Buffett.
Han har netop overgået Bill Gates som verdens rigeste forretningsmand.
Formålet med onsdagens møde var at drøfte Buffetts firmas plan -
- om at købe jernbanegiganten Burlington Northern for $26 mia. -
- Buffets største køb nogensinde.
Han skabte Berkshire fra intet -
- og opnåede hundredvis af milliarder i markedskapital.
Ingen anden har gjort dét.
Han ønskede et fremragende ry -
- for aldrig at ødelægge et firmas planer, når han købte det -
- og at beholde ledelsen.
Han grundlagde et ry, der betalte sig senere i livet.
Der er bygget videre på det i den tid, jeg har kendt ham.
Det tager 20 år at opbygge et ry og fem minutter at miste det.
Da Warren investerede i Salomon, var jeg og mange andre forbløffede.
For han havde talt meget kritisk om investeringsbankeres grådighed.
Her investerede han i Salomon Brothers, et medlem af klubben.
Warren og Charlie kom i bestyrelsen. Charlie kunne ikke klare det.
Han kunne slet ikke lide kulturen.
Og kort efter de kom med, eksploderede det.
I 1991, en rædsom augustdag, blev jeg ringet op -
- og de to øverste i Salomon var i røret og sagde:
"Vi har et problem."
Dette er NBC's aftennyheder.
Godaften. En skandale, der ryster Wall Street og rejser spørgsmål -
- om integriteten af vores finansielle institutioner.
Det store finansfirma Salomon Brothers undersøges -
- for svindel med statsobligationer.
Salomon tilstod at have overskredet grænsen for statsobligations-handel.
En gang købte de i en klients navn, der var uvidende om handlen.
Salomon Brothers undersøges af skatteministeriet -
- centralbanken, finanstilsynet og justitsministeriet.
Mere vigtigt er det, at firmaets skæbne kan påvirke tilliden til -
- og troværdigheden af det amerikanske marked på verdensplan.
Firmaet ejede 150 milliarder dollars.
Flere penge end noget andet firma i USA dengang.
Den aften mødtes jeg med lederen af centralbanken i New York.
Med sheriffen... Jeg sagde: "Jeg har aldrig før skyldt mange penge."
"Jeg har et lille huslån, men 150 milliarder er svimlende."
Jeg håbede, at han ville give mig nogle uger at trække vejret i.
Han sagde til mig: "Vær forberedt på alle eventualiteter."
Skatteministeriet har forbudt Salomon Brothers -
- at byde på nye aktieemissioner.
Det var endnu et stød for et skandaleramt Wall Street.
Centralbanken mente: "I er onde og må ikke handle vores obligationer."
Det var et stort vendepunkt for Warren. Han mente, at ved det punkt -
- var hans ry på spil.
Warren havde 24 timer til at beslutte at gå videre eller trække sig ud.
Dengang kunne Salomon Brothers være erklæret konkurs.
Warren stod frem og tog ansvaret.
Jeg er Warren Buffett. Jeg blev valgt til -
- midlertidig formand for Salomon Inc. for få timer siden.
Hvorfor måtte De træde til, og hvad er Deres ledelsesmandat?
Det var nødvendigt at træde til -
- fordi jeg ville gøre alt for at finde ud af, hvad der er sket -
- og sørge for, at det går rigtigt for sig fremover.
Mr. Buffett, er De tilfreds med...
Jeg måtte sige til skatteministeriet, at det skete var rædsomt og dumt.
De havde al ret til at være rasende, men firmaet havde 8000 ansatte -
- og det ville gå ned, medmindre de lod os fortsætte.
Warren troede på, at der stod for meget på spil til en fiasko.
Det blev ikke sagt, men han mente, at Salomon var for stor til at gå ned.
Gik det ned, ville det rive vigtige dele af Wall Street med sig.
Vi hørte begravelsesklokker fra skatteministeriet.
Nick Brady var skatteminister, og jeg bad for mit liv.
Min stemme knækkede over: "Det er mit livs vigtigste dag."
Jeg sagde, at jeg følte, det ville blive en kolossal katastrofe.
Han tvivlede på, at jeg havde ret, men vidste, jeg var oprigtig.
Så ministeriet mildnede sin ordre. Det var faktisk et stort skulderklap.
Det var enormt.
Det reddede Salomon, fordi Nick Brady stolede på Warren.
Det viser, at et godt ry hjælper i livet.
Tak for muligheden for at stå frem for denne underkomité.
Jeg vil gerne først undskylde for handlingerne, der har bragt os her.
En nation har ret til, at dens regler og love adlydes.
Men jeg har også bedt alle Salomon- ansatte om at overvåge sig selv.
Efter at de adlyder alle regler, må de ansatte spørge sig selv -
- om de gerne vil være på forsiden af den lokale avis i morgen -
- hvilket deres ægtefæller, børn og venner vil læse.
Følger de den test. bør de ikke frygte mit andet budskab til dem:
Tab penge for firmaet, og jeg vil være forstående.
Ødelæg firmaets ry, og jeg vil være nådesløs. Spørgsmål er velkomne.
Det er 50 år siden, jeg formelt tog styringen i Berkshire Hathaway.
Skridt for skridt har vi skabt det, jeg har drømt om -
- men det tog lang tid. På én dag kunne man ikke se fremskridt -
- men renters rente virker.
Troede De for 50 år siden, firmaet blev verdens femtestørste?
Nej, men havde jeg tænkt over det, ville jeg ikke vælge 5., 4. eller 3.
- De ville være nr. 1. - Man kan lige så godt drømme.
Bill Gates vinder.
Et Berkshire Hathaway-aktionærmøde er til dels en sjov festival.
Et Mardi Gras for folk at komme til hvert år.
En chance for at more os og møde dem, der har betroet os deres penge.
I starten var vi 30 mennesker i et cafeteria.
Nu har vi et stort offentligt tilløbsstykke.
At feste er en del af at få en gruppe mennesker til at samarbejde.
Vi er glade for, at du er her til vores møde.
Sørg for at tjekke vores varer.
Vi vil sælge dig See's Candy og Dilly Bars -
- og forsikringer til alle din biler.
For det er køb, køb, køb alt hvad du kan se
ved Berkshire-showet!
Han elsker virkelig at gøre det, han laver.
- Elsker dig, Warren! - Åh ja!
Investorer i Berkshire Hathaway ser sig som del af et fællesskab.
En, to, tre, smil!
Der er flere langtidsaktionærer i Berkshire end i noget andet firma.
Folk betragter det som en religion.
De vil ikke sælge næste uge, men beholde andelen -
- livet ud, ligesom hvis de køber en gård eller et hus.
Her får alle samme oplysninger via den omfattende årsrapport.
Vi møder ikke analytikerne. Dem er jeg ikke interesseret i.
Jeg er interesseret i ejernes mening om Berkshire.
Han kom fra et privat interessentselskab -
- hvor folk stolede på ham.
Hans slægtninge var med, og de var ikke rige.
Da det blev større, behandlede han alle som slægtninge.
Vi betragter aktionærerne som vores partnere.
Ikke en anonym gruppe. Jeg elsker at møde alle 40.000 til årsmødet.
Det giver mening til det, vi laver hver dag.
Hvis I kender Susie som jeg kender Susie.
Åh, sikken pige!
Vi nærer stor kærlighed og respekt for hinanden. Det er uændret.
Jeg går ikke til meget i Omaha, for der bor Astrid med ham.
Det er hendes opgave. Men vi gør alle mulige ting.
Det kan virke sært, men fungerer det for de indblandede -
- så glem, hvad folk tænker. Min mor og Astrid elskede hinanden -
- og min mor var glad for, at hun var der til at elske og passe min far.
Der er ingen bedre end Astrid. Hun ville elske min far også uden penge.
Astrid har boet sammen med mig længe og har udrettet undere for mig.
Det har fungeret godt, men ville måske ikke fungere for andre.
Susie og jeg elskede og beundrede hinanden og var i harmoni -
- men vi var to forskellige personligheder.
Første gang Warren kom til San Francisco -
- gik vi en tur. Han kiggede sig omkring... er ikke særlig visuel...
Han kiggede sig omkring og sagde: "Det her er virkelig din by."
Jeg er så tiltrukket af farve, lys, form og naturen -
- at han mente, det ville være et godt sted for mig.
Gennem årene har jeg forstået menneskenaturen bedre.
Man kan lære meget om investering via bøger, men ikke om mennesker.
Man behøver erfaring. Her er jeg klogere end for 40-50 år siden -
- skønt jeg ikke kan lire tal af mig på samme måde som før.
Det, vi gør, afspejler, hvem vi er.
Det passer for alle her. Hvis man laver det, jeg gør -
- møder man verdens bedste mennesker. Folk, som har valgt -
- ikke at tjene penge, men at tjene andre mennesker.
Det er det bedste liv, nogen kan have.
Jeg var med hende til Fortunes konference for magtfulde kvinder.
Hun fortalte, hun fik taget biopsi dagen før. Jeg tænkte ikke på det.
Da vi kom hjem, hørte vi, at det var 4. stadie af mundkræft.
Jeg skulle til møde i Indien og sagde: "Vi ses, når jeg kommer hjem."
Hun græd sjældent, men hun græd og sagde: "Bliv her."
"Du må komme til operationen."
Vi var der alle sammen. Morgenen for operationen...
Det er sært med min far. Der er noget, han bare ikke kan.
Tanken om, at der kunne ske hende noget, var det værste for ham.
Hun vidste, det ville blive svært og rekonvalescensen brutal.
Så jeg tror, hun blev opereret for andres skyld.
Det var et stort indgreb. Hun kunne ikke tale, synke eller spise.
Men hun kom ud, og jeg var hos hende de næste fire måneder.
Min far kom på besøg hver weekend.
Efter få måneder havde hun det bedre.
Hun og far var taget til Cody i Wyoming på en årlig tur med venner.
Min far ringede omkring klokken 20. Han sagde:
"Der er sket noget med mor. Jeg er i en ambulance. Du må komme."
Jeg troede faktisk, der var sket noget med far.
Jeg ved ikke hvorfor. Men mor var kommet sig godt.
Hvorfor skulle der ske noget med hende?
Det var rædsomt. Et chok. Hun havde haft det godt.
De tog til Cody og spiste middag.
Hun blev dårlig bagefter og fik et slagtilfælde.
Vi kom ind på hospitalsstuen. Far havde holdt hendes hånd natten lang.
Jeg var stolt af ham. Han vidste, hvad han skulle gøre -
- og han gjorde det. Nemlig intet.
Så far faldt i søvn, og jeg sad hos hende.
Jeg lagde hele tiden hånden på hendes hjerte for at se, om hun trak vejret.
På et tidspunkt mærkede jeg intet. Sygeplejersken sagde: "Hun er borte."
Noget af det værste i mit liv var at vække far og fortælle ham det.
Kærlighed er sær. Man kan ikke slippe af med den.
Vil man give den væk, får man mere. Klynger man sig til den, mistes den.
Susie fik virkelig mig til at tage mig sammen. Hun troede på mig.
Uden det var jeg blevet en anden person -
- og ikke så succesfuld i forretningslivet.
Hun gjorde mig til en mere hel person.
Han gik i sort og blev stille og indadvendt i en rum tid.
Min far er en enspænder og havde på mange måder levet alene.
Det var op til ham at komme gennem denne tunnel -
- og ud på den anden side.
Dengang tænkte jeg, om han mon nogensinde kom ud af sengen.
Men det gjorde han.
Jeg er Patty Stonesifer, leder af Bill og Melinda Gates Foundation.
Vi sætter pris på, at I kom, trods min vage og sene besked -
- om en snak med Bill og Melinda om fremtiden for velgørenhed.
Så lad os komme i gang. Jeg har glæden at præsentere en god mand -
- hvis store beslutning vil ændre verden: Warren Buffett.
En bemærkelsesværdig beslutning fra en af verdens rigeste mænd.
Megamilliardær Buffett vil give det meste af sin formue til velgørenhed.
Han giver det meste til Bill og Melinda Gates Foundation -
- og giver godt 15% til stiftelser -
- startet af hans tre børn og hans afdøde hustru, Susan.
En aktivist for global sundhed kaldte Buffetts handling -
- for en af de mest storslåede uselviske handlinger i historien.
Et bedre bifald, end jeg får til et Berkshire Hathaway-møde.
Tak, fordi I kom. Det er en stor dag for mig og min familie.
Min kone og jeg planlagde, at min gevinst går tilbage til samfundet.
Hun troede, at hun ville overleve mig og træffe beslutningen.
Efter hendes død har jeg måttet genoverveje, hvordan de skulle gives.
For at udnytte dem mest effektivt. Løsningen var lige for mine øjne.
Det kom ud af det blå. Det var fantastisk.
Den største enkeltgave nogensinde givet blev givet den dag.
Jeg vil bede repræsentanterne for de stiftelser om at træde frem.
De første tre breve er lette at underskrive: "Far."
Da han skrev brevet til os, skrev han noget -
- der var utrolig vigtigt for mig. Det er måden, stiftelsen virker på.
Nemlig, at forsøger man tusind ting, gør man ikke noget vigtigt.
Men slår man til nogle få gange, kan man udrette noget stort.
Jeg har det skønt med, at mine tre børn leder hver en stiftelse -
- efter egen interesse, fra undervisning af børn -
- til landbrug i områder, hvor små brug trænger til forbedringer.
Alt muligt... Vaccine med mere.
Vigtigere end Buffetts gave er hans budskab til andre rige amerikanere:
At de, der har mindst i denne verden, bør få noget af dem, der har mest.
Af det, jeg har tjent i mit liv, har jeg selv brugt under en procent.
Godt 99% vil gå til andre. Jeg har ikke gavn af det.
Så det vil være dumt af mig ikke at overføre det til folk, det kan gavne.
Det er ikke til gavn for mig selv.
Jeg er så stolt af det, vi gør.
Jeg græder næsten til møder, fordi hun ville være så stolt.
Min vigtigste opgave er at sikre, at pengene bruges efter hendes ønske.
Hvem man end er, vil man nødig tænke -
- at man har spildt sin kærlighed og energi på noget nyttesløst.
Jeg troede altid, at jeg skulle giftes med en læge eller præst -
- der yder noget værdifuldt for mennesker.
Det faktum, at jeg ægtede en, der tjener stabler af penge -
- er det modsatte af, hvad jeg troede.
Men jeg ved, hvad han er, og han er...
Der er intet finere menneske end ham.
Sandheden er, at min position skyldes held.
Da jeg blev født i 1930, var oddsene for at blive født i USA 40 mod 1.
Jeg vandt æggestoks-lotteriet, og desuden var jeg mand.
Chancen for dét er 50/50, så nu er oddsene 80 til 1 -
- mod at blive født som mand i USA. Det var vigtigt for mig i hele livet.
At mene, at det gør mig overlegen som menneske... det kan jeg ikke følge.
Jeg var heldig at stå ved siden af Warren Buffett -
- mens han blev Warren Buffett.
Han har udviklet sig i årenes løb. Har fået en videre horisont.
Hans værdier strækker sig over hele hans liv.
Han vil leve et liv, som han og hans far ville kalde et godt liv.
Han vil ende i historiebøgerne om 100 år.
Jeg ved ikke, hvilken rolle han får.
Vil han være berømt som investor eller filantrop?
Warren har sagt, at hans ambition i livet er at være lærer.
Verden er en god film at se. Men man vil ikke gå i søvne gennem livet.
Man skal tage det job, man ville tage, hvis man ikke behøvede et.
Så er livet skønt. Man springer ud af sengen og ser frem til dagen.
I over 60 år har jeg kunnet stepdanse til arbejde -
- fordi jeg elsker det, jeg gør. Jeg er meget heldig. Timen er slut!
- Frygter De døden? - Nej, jeg gør ikke.
Jeg har haft et fantastisk liv. Det vil ske.
Jeg aner ikke, hvad der sker bagefter. Jeg er agnostiker.
Interessant eller ej? Det får vi at se.
Fysisk er jeg devalueret. Samme værdi som bjærgegods.
Men det påvirker ikke mit arbejde, min lykke eller min tænkning.
Jeg føler ingen aftagen i min livsnydelse eller entusiasme.
Faktisk bliver det spil, jeg er med i, stadig mere interessant.
Det er konkurrencepræget og stort, og jeg har nydt spillet meget.
Godnat, Sus.
Tekster: Peter Buhl www.sdimedia.com